Com ja he expressat, l’ADAC era un negoci per vendrecopies fotogràfiques, però si bé mentre va ser a Catalunya Gudiolcomplementava els seus ingressos amb altres activitats paral·leles, la venda de còpies fotogràfiques i el finançament de la campanya que acabo de detallar van ser el seu suport econòmic exclusiu els mesos que va estar a França. I és per això que resulta especialment interessant desgranar el pla de negoci que va executar amb l’ajuda, una vegada més, de Walter Cook, el qual queda detallatperfectament en el següent fragment d’una carta enviada per Gudiol el 27 defebrer:«Then which will be the financial arrangement? If we could sell four prints of each negative I think we can do the work only begin paid for them (at 30 cents each). I will pay myself all the expenses, especially in the case of monuments as important as SaintBenoit sur Loire. Maybe in the case of some monument placed far away, who makes necessary to take a taxi and with only a few elements to be photographed will be right to charge for the travel expenses. I remember in our last talk in Paris, you [?] to makefour prints of each negative. Will tell me if this is correct and to which address I must send each collection? In what form have I make the bill? Pardon me for asking you so many financial questions, but professor Focillon does not know exactly your mind aboutthem»133.La resposta de Cook a les qüestions de la venda de les còpiesfotogràfiques la trobem un mes i escaig després, però no per negligència o deixadesa del chairman americà, sinó degut a que en aquest interval s’havia dedicat a establir contactes amb possibles compradors de les sèries fotogràfiques del Romànic francès, entre d’altres A. W. Clapman, Secretari la