Dynamic constructions Dynamic constructions is a study of the dynamism of Finnish grammar. Dynamism as a linguistic phenomenon is studied on both the diachronic and synchronic level. The study therefore focuses not only on the temporal changes of grammar but also on the conventionality of grammatical structures and on the interplay between closely related constructions. Dynamism is also treated as a phenomenon occurring between different varieties of Finnish. All in all, dynamism is shown to be a key feature of the nature of grammar.
The study is set within the framework of cognitive linguistics and construction grammar. Both theories emphasise the role of constructions pairings of form with semantic or discourse function in the composition and development of grammar. The grammar of a language is understood to be a structured inventory of such constructions. I argue that the constructions are best studied in their original contexts of use. Thus, the study is usage-based in a strict sense. The data is compiled from various corpora consisting of both written and spoken as well as standard and non-standard Finnish.
The dissertation consists of an introduction and four empirical studies. The four papers examine various Finnish constructions and thereby shed light on different aspects of the dynamism of a grammar. The first paper focuses on the diachronic development of the Finnish temporal converb essa. The second paper discusses a specific construction which includes the essa converb, that is, the mikäs on ollessa construction. Some closely related constructions and their semantic interplay are also examined. The third paper extensively studies what is generally regarded as an ellipsis of the negation verb in Finnish. By using present day Finnish data, I show that the omission of the negation verb is not an instance of mere ellipsis but rather a construction. The final paper combines the themes of the second and the third paper by focusing on closely related constructions of the negative ellipsis construction.Konstruktioiden dynamiikkaa on tutkimus suomen kieliopin luonteesta. Se on johdannosta ja neljästä tapaustutkimuksesta koostuva kokonaisuus, jonka punaisena lankana on selvittää, miten kielioppi rakentuu ja miten sen rakenteet muuttuvat. Tutkimustulokset nostavat esiin kieliopin dynaamisuuden vastakohtana staattisuudelle. Esitän siis, että kieliopin normaali olotila on elämä ei suinkaan pysähtyneisyys.
Annan kaksi esimerkkiä tapaustutkimuksistani. Erillisenä kirjana ilmestyneessä tapaustutkimuksessa Kiellon lumo (SKS, 2007) olen selvittänyt niin sanotun kieltoverbittömän kieltokonstruktion alkuperää. Kyseessä on myös aggressiiviksi kutsuttu rakenne, jossa kieltolauseesta puuttuu kieltoverbi (esim. mä mitään töitä tee, vittu siellä mitään ollu). Vertaan tutkimuksessa vanhoja murre-esimerkkejä internetin chat-huoneista kerättyihin esimerkkeihin. Vertailu osoittaa, että vaikka kieltoverbin pois jättäminen on vanha ilmaisukeino, on esimerkiksi rakenteen affektisuus melko hiljan tapahtunutta kehitystä.
Toinen esimerkki on suomen E-infinitiivin inessiivi (esim. tehdessä, lukiessa). Tapaustutkimuksessa Itsenäistyvä infinitiivi (kirjassa Elävä kielioppi, SKS) olen yhdessä Ilona Herlinin kanssa selvittänyt infinitiivimuodon kehitystä suomen kirjakielen aikana. Osoitamme, että kielioppi ei aina muutu puhekielessä, vaan myös kirjakieli elää omaa elämäänsä. Sekä E-infinitiivin inessiivin merkitys että sen ympärille muodostuva rakenne ovat moninaistuneet nimenomaan kirjakielessä. Muutosten taustalla voi nähdä niin väärinkäsityksiä kuin suomen kirjakielen yleisiä kehityslinjoja.
Tutkimuksen teoreettisena kehyksenä on suomen kielen tutkimuksessa jo toista vuosikymmentä sovellettu kognitiivinen kielitiede ja tuoreempi konstruktiokielioppi. Teoriat nostavat kieliopin tutkimuksen keskiöön konstruktiot vakiintuneet muodon ja merkityksen yhteenliittymät. Teoriat antavat saman statuksen niin tyypillisemmille kieliopin tutkimuksen kohteille (esim. juuri infinitiivit) kuin edellä esitetylle kieltoverbittömälle kieltokonstruktiolle ja sen erilaisille kirosana-alkuisille lähirakenteille.
Tutkimuksen aineistona on käytetty suomen kieltä koko kirjossaan. Vanhan kirjakielen ja murteiden aineistot muodostavat vertailukohdan, mutta pääosin on käytetty sekä nykykielestä koostettuja laajoja sanamalehtikorpuksia että internet-aineistoja.