Thursday, March 1, 2012

Rüütliluule - Knight's Poem

We had an amusing literature assignment today. We had to write a Knight's Poem where girls are maids, queens or princesses, and boys are knights. I thought I would share my poem with you. At first I will write it in Estonian, what it was written in before, and then in English so that everyone else can understand it too.

Leonardo, (Minu rüütel valgel hobusel, my knight on a white horse :))

Ma ootan, ootan sind pärnapuu all,

kus sügisel sind esmakordselt nägin.

Sinu juuksed paitas tuul ja

päike lisas silmadesse sära.

Kuid nüüd on kätte jõudnud talv

ja sina kaugel eemal.

Sind igatsen ja ootan,

siin kauni pärnapuu all.

Ma armastan sind, jah armastan.

Miks ometi teeb see haiget?

Kas ootamisest väsida saab,

või aiman ma midagi halba?

On talv nii kõle, nii rõske

nüüd vajan, jah vajan, sinu punast põske.

Kuid oled kaugel, minu rüütel,

aga siiski olen, olen ootel.

Sinu armastust ei tunne, ei tunne ma,

ja ära, väsida ei saa.

Mu arm peab püsima lõkkel

ja kirg kuumal süttel,

et kaugele mägede taha,

on seda sullegi näha.

Et lume ta sulataks aasalt

ja sinu endaga kaasa

tooks siia pärnapuu alla,

kus me kirest pääseme valla.

Nüüd ootan sinult vastust,

nii kärsitu ma olen,

sest ilma sinu kindla sõnata,

ei saa me vahel midagi toimuda.

Tean, et olen vaid vaene õuedaam,

kes nägi sind kord pärnapuu all,

kuid tean, et tunned sama sa

ning me arm saab kirest lõkkeda!

Kõik autori õigused kaitstud. Autor: Birgit Verbitski. Kasutamisel luba küsida autorilt, muu levitamine KEELATUD! - All rights are reserved and defended. Author: Birgit Verbitski. If you want to use it ask the author but other sharing, using, coping and so on are strictly FORBIDDEN