Наукові записки НаУКМА. ЛітературознавствоЩорічний збірник наукових праць "Наукові записки НаУКМА. Літературознавство" виходить з 1996 року та репрезентує основні напрями досліджень кафедри літературознавства Національного університету "Києво-Могилянська академія".http://ekmair.ukma.edu.ua/handle/123456789/150152019-05-25T15:04:46Z2019-05-25T15:04:46ZОбрази гріхів і спокус у богородичних оповіданнях Афанасія Кальнофойського, Іоаникія Галятовського і Димитрія ТупталаДубина, Ольгаhttp://ekmair.ukma.edu.ua/handle/123456789/150382019-03-15T09:02:46Z2018-01-01T00:00:00ZОбрази гріхів і спокус у богородичних оповіданнях Афанасія Кальнофойського, Іоаникія Галятовського і Димитрія Туптала
Дубина, Ольга
У статті висвітлено головні особливості змалювання образів гріхів і спокус у збірках богородичних оповідань "Тератургима" Афанасія Кальнофойського, "Небо новоє" і "Скарбниця потребная"
Іоаникія Галятовського та "Руно орошенноє" Димитрія Туптала. Розглянуто релігійно-філософське потрактування зла бароковими книжниками в контексті канонічної церковної традиції та
визначено основні групи образів, якими воно представлене в богородичних текстах. Особливу
увагу приділено зображенню гріха як хвороби, знерухомлення, пригноблення, падіння, бруду і втрати цілісності людської природи.; The article elucidates the main peculiarities of depicting sin and temptation in four seventeenth-century
collections of the Marian narratives about miracles: Afanasii Kalnofoiskyi’s “Τερατούργημα” (“Teraturgema”), Ioanykii Haliatovskyi’s “Nebo Novoie” (“The New Heaven”) and “Skarbnytsia Potrebnaia” (“The
Needful Treasury”), and Dymytrii Tuptalo’s “Runo Oroshennoie” (“The Bedewed Fleece”). The religious
and philosophic interpretation of evil represented in these baroque narratives is examined in the context of
canonical Christian church tradition. In particular, the author takes into account the Christian understanding of evil as alienation from good, the medieval distinction of “mirabilis”, “miraculosus” and “magicus”,
and the division of miracles into holy (or creative) and unholy (or destructive). As well, the article places
the Ukrainian Marian narratives into the context of apocryphal tradition and demonological stories, which
were very popular at the time. No less interesting is the analyzed antithesis of false beauty (which is shown,
for example, in demonic love of decorations) and the art of representing the truth related to the didactic
intentions of homiletic literature. It is stressed that Ukrainian baroque authors configure demons not just as
horrible beings, but as wicked creators of havoc that scare and make readers laugh at the same time. It is
also clarified that sin is primarily interpreted as illness (especially madness), immobility, oppression, fall,
and breakage. The main focus here is on the problem of double blindness and stagnation, the motif of the
hero’s descent and ascent, the motif of cleansing of the soul, and the tragedy of losing personal spiritual
integrity represented by a chain of unexpected images.
2018-01-01T00:00:00ZТопос печери як модель множинного простору в середньовічній літературі (на основі Києво-Печерського патерика)Калитенко, Тетянаhttp://ekmair.ukma.edu.ua/handle/123456789/150372019-03-15T09:04:30Z2018-01-01T00:00:00ZТопос печери як модель множинного простору в середньовічній літературі (на основі Києво-Печерського патерика)
Калитенко, Тетяна
Середньовічний світогляд бачить всесвіт як двоїсту систему духовного та земного. Така структурна особливість реалізується у літературних текстах за допомогою різних видів топосів. Острів,
пустеля, місто, а також печера – всі вони виконують у тексті роль множинних просторів.
Києво-Печерський патерик не лише відобразив світоглядну парадигму XI–XVII ст., а й зберіг
художні функції простору печери, що були успадковані від античності й трансформувались з огляду
на запити середньовічної ідеології; The medieval worldview understands the Universe as a dual system that divides and confronts two
worlds, two entities – spiritual and terrestrial. This multiplied space was analyzed by different theologians,
philosophers, and astronomers. It was also reflected in the literature of various genres. This structural feature is realized in the various types of spaces. There are an island, desert, city, and cave. All of them are
represented in the literary text as models of plural spaces. Therefore, these models have a number of features, functions, and laws which require deeper analysis.
In my article, I realize a need for a solid investigation of its features in the context of Antiquity. Historical approach and textual analysis demonstrate an etymological thread of the phenomenon and provide a better understanding of the functioning of the topos of cave in the medieval literature. In fact,
Antiquity did not present such a clear polarity of the organization of space as the Middle Ages did. Therefore, Antiquity united the world of gods with the world of people and blurred the boundaries between
them. However, this period provided the examples of cave spaces which were implemented in the popular
texts of Homer and Plato.
Despite the changes in the ideological paradigm, the artistic functions of the topos of cave were inherited from the Antiquity and preserved, transformed, and semantically enriched in medieval literature. However, if the cave of Plato was associated with false beliefs about the world, the medieval topos of cave concentrated true knowledge. In particular, this pattern is applied to the Kyiv-Pechersk Patericon as a prominent
example of Eastern European medieval literature.
2018-01-01T00:00:00ZСвіт символів Григорія Сковороди у збірці "Сад божественних пісень"Линник, Маріяhttp://ekmair.ukma.edu.ua/handle/123456789/150362019-03-15T09:06:06Z2018-01-01T00:00:00ZСвіт символів Григорія Сковороди у збірці "Сад божественних пісень"
Линник, Марія
У статті проаналізовано символіку збірки Г. Сковороди "Сад божественних пісень". Сильною
позицією книжки є символ саду, яку філософ розширив введенням метафоричного образу зерен як
мудрості, що "проросли із Священного Писання". У такий спосіб Г. Сковорода розширює межі
інтерпретації Біблії крізь призму власного бачення світу. У роботі також досліджено філософські
настанови, які проповідував мислитель протягом усього життя. Через універсальність ідей та
розлогу інтертекстуальність твори цього барокового автора завжди матимуть невичерпну цінність для літературознавця.; The article analyzes the world of symbols in H. Skovoroda’s collection “Sad bozhestvennykh pisen”.
An important feature of the collection is the biblical symbolism of the garden that the philosopher expands
by introducing the metaphorical image of wisdom as grains that “sprout from the wisdom of the Holy Scriptures.” In contrast to “wild” nature, the garden is the embodiment of self-development and human-made
beauty. Therefore, the main purpose of the collection is to provide knowledge about the world in order to
prepare the ground for the grains of the Scripture, which grow as new ideas in readers’ minds.
H. Skovoroda thus extends the field of Bible interpretation through the prism of his own outlook. The
philosophical teachings of the poet during his life are also featured in the collection. The Ukrainian philosopher divides the world into three parts: “the macrocosm” – the Universe; “the microcosm” – a person; “the
world of symbols” – the Bible. All of them consist of two connected ambivalent natures – visible and invisible.
The visible part is “creatured,” corporal, corruptible, while the invisible part is God, eternity, and harmony,
namely purity, which must be achieved in life. According to the philosopher, an understanding between God
and the human also means a reconciliation between the bodily and spiritual sides of people’s nature.
Consequently, the renowned Ukrainian philosopher manages to actualize his guideline to know oneself,
and as a result, to achieve harmony with the world. This thinker was a man outside of time and remains the
one to this day as his mysterious and inaccessible philosophy will not lose its relevance and will continue
to draw the attention of scholars and researchers willing to investigate his complex symbols. The volume of
literary criticism on the author’s work proves that a multi-layered analysis of his philosophy, biblical interpretation, and symbolism remains impossible to fully comprehend.
2018-01-01T00:00:00ZСотеріологічні мотиви "Науки в неділю перед Різдвом" Леонтія КарповичаМаксимчук, Ольгаhttp://ekmair.ukma.edu.ua/handle/123456789/150352019-03-15T09:06:49Z2018-01-01T00:00:00ZСотеріологічні мотиви "Науки в неділю перед Різдвом" Леонтія Карповича
Максимчук, Ольга
У статті проаналізовано відображення сотеріологічних (пов’язаних із церковним ученням про
спасіння) мотивів у проповіді Леонтія Карповича "Наука в неділю перед Різдвом". Розглянуто характеристику образу Спасителя-Месії, простежено зв’язок індивідуальної та загальної сотеріології
у тексті Карповича, приділено увагу практичним рекомендаціям, які автор дає своїй пастві для
того, щоб належно підготуватися до зустрічі свята Різдва.; In the paper, the depiction of soteriological motifs in Leontii Karpovych’s Preaching on the Sunday
before Christmas are considered. The image of Jesus as the true Messiah that developed in the Preaching
is analyzed. The phrase itself – the true Messiah – was possibly adopted from some Polish sources, perhaps, from the Jakub Wujek Bible. One of the main ideas of the Preaching is to show connections between
righteous man from the Old Testament and Jesus Christ who is their direct descendant. In the text of the
Preaching, patriarchs, kings and prophets are compared to the messengers of the rich and powerful king;
they are sent to inform his people of the king’s arrival. Their good news is about the forgiveness of sins
and God’s plan for the salvation of humankind. In this way, the preacher describes an approach to the
Christmas holiday and motivates his congregation to prepare their hearts for greeting the King of kings.
Thus, believers ought to be ready for hosting the important Guest who will be present in the stable of their
souls, which must be properly cleansed. The celebration of Christmas enables Christians to participate
in the events of sacred history. According to Karpovych, using their imagination helps believers to meet
with the newborn divine Baby and to share the joyfulness with those who celebrated the Messiah’s coming
in ancient Israel. This propensity for compassion is an efficient mechanism for listeners/readers of the
sermon to open their hearts and become closer to Jesus the Savior.
Karpovych constantly emphasizes that the Lord descends from the Kingdom of Heaven to raise sinners
to the heights of paradise. This vertical up-and-down movement represents the preacher’s view on the
soteriological “strategy” of God. However, redemption is possible only in the womb of the true Church,
which is compared to a sky illuminated by the spiritual light of Christ. Moreover, God needs people’s
attempts to rid themselves of their moral impurity; this is why Karpovych prompts believers to repent
their sins, to confess and to do good works, practicing prayer, fasting, and almsgiving.
2018-01-01T00:00:00Z