Social Icons

1/3 DONE

17 June 2017

Second year of med school is done. Wow. It means that 1/3 of med school is now done. This semester was very different from the last one. Microbiology was the scariest subject of this semester and I definitely studied it most of all the subjects we had. Physiology and biochemistry were also interesting, and in general I enjoyed the second year a lot more than the first year. We had more medical subjects and it started to feel like actually studying medicine, haha. Next semester is going to be hard. We'll have three big and important subjects; Pharmacology, pathophysiology, and pathoanatomy. We now know how the human body works, next we're gonna learn how it gets fucked up and how to fix it.Toka vuosi lääkistä on ohi. Vau. Se tarkoittaa että 1/3 lääkistä on nyt takana. Tää lukukausi oli tosi erilainen verrattuna edellisen. Mikrobiologia oli tän lukukauden pelottavin aine ja mä opiskelin sitä ehdottomasti eniten kaikista aineista joita meillä oli. Physiologia ja biokemia oli myös mielenkiintoisia ja yleisesti ottaen tykkäsin kakkosvuodesta enemmän kuin ekasta. Meidän aineet oli enemmän lääketieteellisiä ja alkoi jo tuntua siltä että ollaan lääkiksessä, haha.Ensi lukukausi tulee olemaan vaikea. Meillä on kolme isoa ja tärkeää ainetta: Farmakologia, patofysiologia ja patoanatomia. Nyt me tiedetään miten ihmiskeho toimii, seuraavaksi me opitaan miten se lakkaa toimimasta ja miten taas korjata se.These two years in Tartu have changed me a lot. I'm definitely not the same person anymore, I've learned so so so much about life and started to value things differently in life. But I think growth and change are good, life would be boring if nothing ever changed.I've also noticed I don't pay attention to language anymore. I don't notice whether the text is in English or Finnish, and the same comes to speaking. I use more English than Finnish nowadays and it's probably the biggest reason for this. My English has improved A LOT during these two years. It was good when I came here, but I was afraid to use it. I was worried I'd pronounce something wrong or say words in a weird order. I remember when I went out with my boyfriend for the first time and I was actually more nervous about speaking English than meeting him. And I know I'm not the only one who has (had) this problem. The main reason for me, at least, was that I had never ever in my life actually spoken English that much before. In high school we mainly learned all the grammar rules, but never really used the language. I used English every now and then when traveling, but that was pretty much it.Nää kaksi vuotta Tartossa on muuttanut mua tosi paljon. Mä en enää ole se sama ihminen joka tänne silloin muutti, mä olen oppinut niin niin paljon elämästä ja alkanut arvostaa asioita eri tavalla. Mutta kasvu ja muutos on hyväksi, elämä olisi tylsää jos mikään ei koskaan muuttuisi.Mä olen myös huomannut etten enää kiinnitä huomiota kieleen. En huomaa onko teksti englanniksi vai suomeksi, ja sama tapahtuu myös puhuessa. Käytän nykään enemmän englantia kuin suomea, ja se on luultavasti suurin syy tähän. Mun englanti on kehittynyt ihan mielettömästi näiden kahden vuoden aikana. Mulla oli hyvä englanti kun tulin tänne, mutta mua pelotti puhua sitä. Mua pelotti että lausun jotain väärin tai laitan sanat väärään järjestykseen. Muistan kun menin ulos mun poikaystävän kanssa ekaa kertaa ja mua jännitti enemmän puhua englantia kuin tavata tämä. Ja mä tiedän etten todellakaan ole ainoa jolla tää ongelma on (ollut). Ainakin mulle suurin syy oli se, etten koskaan ollut pahemmin englantia puhunut. Lukiossa me opeteltiin lähinnä kielioppia muttei koskaan oikein puhuttu englantia. Puhuin sitä joskus matkustaessa, mutta siinä se.But coming here changed it all. Having my school in English was a big factor, but for me more important was that I started to use English a lot in my free time. My English still isn't perfect, but I gotta say it's pretty damn good, haha. Sometimes I say something stupid and pronounce something in a weird way (I still can't pronounce the word "photographing" so that it would sound normal to a native speaker, and learning to say "gynecologist" or "anatomy" without stressing the wrong syllable took a long time). Sometimes I use wrong prepositions or don't know some words, but so what? It's not the end of the world and we learn from our mistakes. Unless if you're like me and keep pronouncing certain words in a silly way, even though you're being corrected every time lol.Tänne tulo on muuttanut kaiken. Opiskelu englanniksi oli ehdottomasti yksi iso tekijä, mutta mulla enemmän vaikutti se, etä aloin käyttää englantia tosi paljon vapaa-ajalla. Mun englanti ei ole vieläkään täydellistä, mutta mun täytyy sanoa että se on aika pirun hyvää, haha. Joskus mä sanon jotain tyhmää ja lausun sanat oudosti (En vieläkään osaa lausua "photography" niin että se kuulostaisi normaalilta natiivipuhujan korvaan, ja "gynecologist" tai "anatomy" sanojen lausumisen oppiminen niin etten painota väärää tavua vei aikaa). Joskus mä käytän vääriä prepositioita tai en tiedä joitain sanoja, mutta entä sitten? Se ei ole maailmanloppu ja virheistä oppii. Paitsi jos olet kuten minä ja lausut jotkut sanat edelleen hassusti vaikka sua korjataan joka kerta lol.Second year was great but I'm sooooo ready for next year and clinics after winter! It's crazy to think that I'll be soon halfway through medical school. What. The. Hell????!!! But before that it's time to relax for a bit and go back to Finland for the summer. I'm going to England and Italy in two days so I won't be posting anything for a while, but I'll be back after midsummer. With lots and lots of pictures.Toka vuosi oli mahtava mutta mä olen niiiiin valmis ensi vuoteen ja klinikkaan joulun jälkeen! Ihan hullua ajatella että mä olen pian lääkiksen puoliväissä. Mitä helä???!! Mutta ennen sitä on aika hengähtää hetki ja mennä takaisin Suomeen kesäksi. Mä menen Englantiin ja Italiaan parin päivän päästä joten en taaskaan postaile mitään hetkeen, mutta tuun takasin juhannuksen jälkeen. Ison kuvamäärän kanssa.