Abstract

У статті аналізується феномен сінефілії крізь призму
семіотики та феноменології. Розкривається парадоксальний
зміст феномену, який полягає у спробі побудувати ідеального
глядача, залишаючись у межах власного наївного сприйнят­тя кінотексту (The phenomenon of cinephilia is analyzed with helping of semiotics and phenomenology in this article. It is disclosed the paradoxical meaning of this phenomenon which means the attempt of building the ideal viewer, who is standing at the same time on the position of naïve perception )