Спеціалізована вчена рада К 41.086.02https://hdl.handle.net/11300/11318
Спеціалізована вчена рада К 41.086.02 приймає до розгляду і проводить захист дисертацій на здобуття наукового ступеня доктора (кандидата) політичних наук зі спеціальностей: 23.00.02 «Політичні інститути та процеси», 23.00.04 «Політичні проблеми міжнародних систем та глобального розвитку»Sun, 15 Sep 2019 10:48:44 GMT2019-09-15T10:48:44ZДоктрина Обами у зовнішній політиці СШАhttps://hdl.handle.net/11300/11320
Доктрина Обами у зовнішній політиці США
Курандо, Олексій Сергійович; Курандо, Алексей Сергеевич; Kurando, Oleksii S.
Вибір теми був зумовлений необхідністю критично переглянути
особливості так званої «доктрини Обами». Наукова проблема полягає у
з’ясуванні ступню об’єктивності такої зовнішньої політики США, яку обрав
президент Барак Обама, а отже й можливості її повторення у майбутньому.
Вперше створено версію еволюції зовнішньої політики США з урахуванням
відповідності доктрини Обами історично вкоріненим в США принципам
«великої стратегії»; проведено аналіз пріоритетів зовнішньої політики США у
2008-2016 рр. відповідно до доктрини Обами й виявлено їх еволюцію протягом
першої та другої адміністрації Б. Обами; визначено основні надбання й
прорахунки адміністрації Обами та встановлено взаємозв’язок між ними;
проаналізовано вплив суб’єктивного фактору на зовнішню політику США через
вивчення постаті президента Обами. Як Дж. Буш – ст. та Б. Клінтон, Обама
передав наступникові загальну програму та національну владу в кращому стані,
ніж коли він прийшов до влади. Якщо виділяти найважливіші для США
регіони, то це Великий Близький Схід, Південно-Східна Азія та Європа.
Україна є важливою для США у контексті відносин із Росією. Більш
реалістична американська стратегія щодо Росії має сполучати прямі переговори
з істотним посиленням політики стримування з цілої низки питань. Це питання
є принциповим для самих США, тому що центральним принципом організації
американської зовнішньої політики залишається забезпечення глобального
лідерства США.; Выбор темы обусловлен необходимостью критически пересмотреть
особенности так называемой «доктрины Обамы». Научная проблема состоит в
выяснении степени объективности той внешней политики США, которую
избрал президент Барак Обама, а следовательно и возможности ее повторения в
будущем. Впервые создана версия эволюции внешней политики США согласно исторически укорененным в США принципам «большой стратегии»; проведен
анализ приоритетов внешней политики США в 2008-2016 гг. согласно доктрине
Обамы и выявлена их эволюция в период первой и второй администрации Б.
Обамы; определены основные достижения и просчеты администрации Обамы и
установлена взаимосвязь между ними; проанализировано влияние
субъективного фактора на внешнюю политику США через изучение фигуры
президента Обамы. Как Дж. Буш – ст. и Б. Клинтон, Обама передал преемнику
общую программу и национальную власть в лучшем состоянии, чем когда он
пришел к власти. Если выделять самые важные для США регионы, то это
Большой Ближний Восток, Юго-Восточная Азия и Европа. Украина важна для
США в контексте отношений с Россией. Более реалистическая американская
стратегия относительно России должна совмещать прямые переговоры с
существенным усилением политики сдерживания. Это принципиально для
самих США, так как центральным принципом организации американской
внешней политики остается обеспечение глобального лидерства США.; The thesis provides a thorough study of the evolution of US policy under the
influence of the adoption of the Obama Doctrine.
The urgency of this topic is determined by an indisputable fact that at the
beginning of the 21 st century there is an urgent need to critically review the
peculiarities of the so-called “Obama Doctrine”, and to ascertain the degree of
objectivity of such a policy, and hence a possibility to repeat its implementation in
the future. The study of this issue is of great scientific importance, since only a few
aspects of Obama's foreign policy have been investigated. The urgency of the topic is
also explained by the important place that the US takes in Ukraine's politics.
The scientific novelty of the results is as follows. For the first time, the
conceptual foundation of Barack Obama’s policy has been analyzed and, accordingly,
an authored version of US foreign policy evolution has been created, taking into
account the correspondence of Obama Doctrine to historically rooted in the United
States principles of Big Strategy; an analysis of US foreign policy priorities in 2008-
2016 was conducted and their evolution within the first and second presidential terms
of Obama was revealed; main achievements and miscalculations of the Obama
administration were identified and the connection between them was found; the
influence of a subjective factor on US foreign policy through the study of President
Obama’s figure is analyzed. Definition of the most important regional policies of the
US and the politically determined role of the United States in each of the regions
acquired further development as well as a holistic understanding of the peculiarities of contemporary US foreign policy in the context of changes in their internal policy
and in the system of international relations; forecasting of the US foreign policy
strategy in the medium-term perspective. The concept of “reasonable force”,
“concept”, “strategy”, “Big Strategy”, and “doctrine” on the basis of the research of
modern Ukrainian and foreign scientists’ works is specified; the importance of
political values as one of the indicators of US influence on the modern system of
international relations.
Some conclusions drawn by the author of the study may be taken into account
in the process of resolving the conflicts that Ukraine is currently engaged in.
By Obama’s example, one can study an important procedure for coordinating a
US foreign policy strategy construction at all stages: from a scientific concept
through the adoption of official doctrine to its implementation into everyday practice.
There are objective criteria which can help to assess the foreign policy of the
presidential administration – the ability to fulfil what was promised, the weakening of
the country’s enemies and strengthening of friends, the development of foreign policy
doctrine in accordance with American interests. As George H. W. Bush and Bill
Clinton, Obama gave the successor a general program and national power in a better
condition than when he only came to power. The key to Obama’s success was his
understanding of the overall picture: his belief in the liberal international order that
the United States has cultivated over the past seven decades, along with recognition
that the basis of this order should be saved by extracting from mistakes and hostility
on the world's periphery. Obama’s own practice has shown that the international
system has much less moral unity and security than an individual state. Therefore,
challenges to world politics are not similar to the challenges of civil organization at
the local level. The objectives of the US president are to promote the national
interests of the United States abroad, guided by a sense of prudence and justice. If we
select the most important regions for the US, we can assume that it is the Greater
Middle East, Southeast Asia, and Europe. As for Ukraine, it is important for the USA
only in the context of relations with Russia. The United States’ role in terms of
finding a way out of the current stalemate in the Russian-Ukrainian conflict can be
much more active. The United States must impose wider economic sanctions on key
sectors of the Russian economy; provide new military assistance to the Government
of Ukraine; conduct joint training, intelligence teams and observation; support
economic reforms and political stability inside Ukraine by increasing financial and
technical assistance. The United States must implement hybrid pressure strategies on
Moscow, support US allies and protect the interests of the USA. A more realistic
American strategy for Putin's Russia should combine direct negotiations in limited
areas with a substantial strengthening of containment policy on a range of issues.
This question is fundamental for the United States itself, as the central principle of
the American foreign policy organization remains the provision of global US
leadership. From this perspective, an important task for the US is to promote their
model of development, ideals and values that the United States considers universal.
Курандо О. С. Доктрина Обами у зовнішній політиці США : автореф. дис. ... канд. політ. наук : 23.00.02 / О. С. Курандо ; Нац. ун-т "Одеська юридична академія". - Одеса, 2019. - 17 с.
Fri, 29 Mar 2019 00:00:00 GMThttps://hdl.handle.net/11300/113202019-03-29T00:00:00ZПолітична толерантність як імператив процесу забезпечення соціально-політичної стабільностіhttps://hdl.handle.net/11300/11319
Політична толерантність як імператив процесу забезпечення соціально-політичної стабільності
Іванова, Анастасія В’ячеславівна; Иванова, Анастасия Вячеславовна; Ivanova, Anastasiia V.
Дисертація на здобуття наукового ступеня кандидата політичних
наук за спеціальністю 23.00.02 «Політичні інститути та процеси». –
Національний університет «Одеська юридична академія», Одеса, 2019.
У дисертації представлений комплексний аналіз категорії
толерантності в різні історичні періоди. Визначені передумови та проблемні
аспекти формування толерантності як політичного та політико-правового
інституту. Відзначено перспективи розвитку інституту політичної
толерантності в аспекті демократичного державотворення. Окреслено,
що інституціоналізація та раціоналізація форм політичної взаємодії та
політичної конкуренції представляють пріоритетні завдання інституту
політичної толерантності. Обґрунтовано, що інститут толерантності
забезпечує оновлення влади, та стимулює розвиток програм та концепцій
розвитку держави. Відзначено, що політична толерантність як узгоджена
система представництва інтересів різних політичних суб’єктів не виключає
з політики критерій суперництва, а, навпаки, формує інституційні форми
політичної боротьби та демократичні засади громадянської участі.
А конформізм та радикалізм визначені як негативні тенденції сучасного
соціально-політичного процесу, які стимулюють розвиток інтолерантних
настроїв. Демократична парадигма політичних взаємин виступає основою
творення відносин рівного партнерства політичного керівництва та
політичної участі всіх інституцій громадянського суспільства та інших
суб’єктів політичного процесу.; Диссертация на соискание научной степени кандидата политических
наук по специальности 23.00.02 «Политические институты и процессы»
– Национальный университет «Одесская юридическая академия», Одесса,
2019.
В диссертационной работе представлен комплексный анализ
интерпретаций категории толерантности, определены предпосылки и
проблемные аспекты формирования толерантности как политического
и политико-правового института. Проведены исследования проблемы
общественно-управленческих отношений, институциональных моделей
политического участия, политического коммуникативного дискурса,
универсальных и специфических механизмов политической интеракции.
Определено, что проблематика толерантности как демократического
фактора, обеспечивающего свободу и альтернативность политического
выбора и условия политической стабильности, остается актуальным
вектором в современных научных исследованиях. Обосновано, что
парадигма рационализации политического выбора и социальной
открытости, представляет внутренние механизмы, формирующие
политически толерантное общество. Проанализированы достижения
зарубежного опыта в сфере государственно-политической,
законотворческой и правоприменительной практики реализации института
политической толерантности. Украинская практика демократического
транзита, используя мировой опыт, должна учитывать существующие
тенденции для создания собственной национальной модели института
политической толерантности.; A thesis submitted for PhD (candidate of science) degree in political
science, specialty 23.00.02 – Political institutions and processes. – National
University «Odesa Law Academy», Odesa, 2019.
The thesis presents a complex analysis of the category of tolerance through
different historical periods, defines preconditions and problematic aspects of
the formation of tolerance as a political and politico-judicial institution. The
majority of modern studies are aimed at revealing models and mechanisms of
socio-political interaction and principles of stable political process. Scientific
explorations are aimed directly at finding conditions of implementation and
functioning of the institution of political tolerance relevant for Ukrainian sociopolitical system, taking into account the practical experience of other countries
in the field of implementation of the principles of tolerance. Some problems
still exist, such as the absence of universal definitional apparatus of tolerance
and dichotomous division of discursive meaning of tolerance as an active and
conformal formation.
It is determined that the institution of political tolerance has special
meaning for democratic state-building. Thus, implementation of the institution
of tolerance as a strategic landmark of state policy in the sphere of democratic
transformations both on the regional and nation-wide level is an important
condition for the process of democratization of political system. Comparative
analysis of fundamental approaches towards the determination of the functional
characteristic of tolerance as an action or inaction is conducted. The definitions
are provided for fundamental categorical components of the institution of
political tolerance for wider illustration of the main problems of research in the
context of democratic coexistence of modern societies.
It is justified, that political pluralism as a fundamental principle of the
institution of tolerance, first of all, represents a platform of political innovations
and initiatives, condition for the openness of political process for new
participants and, simultaneously, works as a mechanism of development of
active political opposition, alternative political courses.
It is determined that political tolerance as a coordinated system of
representation of interests for different political subjects, does not deprive
politics of the criterion of competition, but, on the contrary, creates institutional
forms of political struggle and democratic principles of civil participation. The
author defines that critical states of political system, which manifest themselves
during crisis of legitimacy of power, political elite, opposition, civil society and
state institutions, evoke the phenomenon of political intolerance both on the
level of social relations and on the level of state power, official representatives
of the state, political leaders and other state and political structures.
Impact of the media on the formation of intolerant attitudes within society
is described. Coverage of certain topics on relations between political subjects in
power, public demonstration of intolerant positions, intolerant public speeches,
radical political programs and statements of official state subjects, statist and
political radicalism become a platform for the projection of public intolerance
on the model of political interactions between electoral parts.
The author defines that political power which acts upon recognition of
common meaningfulness of democratic rights and liberties and transparency of
political decision-making, as well as the engagement of society in the political
process, emerges as one of the main conditions for the creation of practices
of political tolerance. It is noted that implementation of political tolerance as
an institution in modern Ukrainian realities is possible within the framework
of the complex transformation of social, state and political model of political
participation.
The thesis represents justification of important achievements of international
experience in the sphere of state policy, law-making and law implementation
practices (with states of the European Union and the USA as examples).
Analysis of normative and legal base, law-making and political initiatives in the
improvement of effective principles of development of tolerance as a political
institution is conducted. Taking into account global experience, Ukrainian
practice of democratic transition should pay attention to existing factors, which
create negative tendencies, for the effective functioning of Ukraine’s national
model of the institution of political tolerance
Іванова А. В. Політична толерантність як імператив процесу забезпечення соціально-політичної стабільності: автореф. дис. ... канд. політ. наук : 23.00.02 / А. В. Іванова ; Нац. ун-т "Одеська юридична академія". - Одеса, 2019. - 17 с.
Fri, 29 Mar 2019 00:00:00 GMThttps://hdl.handle.net/11300/113192019-03-29T00:00:00Z