Anders Paulins bok ”The Twin Figure of Mimesis” bygger ut föreställningarna i trilogin Three White Soldiers (2014-2018) till en bred konst-teoretisk diskussion. Boken är skriven av Anders i en dialog med Benjamin Noys, Bojana Cvejic, Peggy Phelan, Sergej Pristas och Austin Gross. Vad är det teatern gör när det avbildar/föreställer – egentligen? Kan vi förstå avbildningen som ett politiskt problem och ekonomisk transaktion? Hur kan vi tänka kring produktion och reproduktion av bilder och idéer i vår tids accelererande överflöd av intryck. Och hur kan vi utifrån dessa problem formulera uppdrag och verktyg för en samtida scenkonst och dess institutioner. This could be said to be the story about the Twin Figure of Mimesis. The mimetic figure Alterity is something as odd as a twin considerably older than its sibling. Alterity is a liberating figure born in the instant we model a copy of the world; a fetish, an image or a story. It is the intervention of fiction needed to dislodge reality from itself, in order to render it open for reflection, interpretation and imagery. The figure Identity is the younger twin, operating in the very end of the mimetic road. If Alterity works in the gap between reality and copy, the mission of Identity is the reappropriation of the figure. Where the older twin opens the gate for our gaze to probe into the potential of the un-knowable, the younger one closes it again in the name of Identification and Knowledge.